Literalismul coranic reprezintă un mod de interpretare al Coranului, remarcându-se printr-o înclinație prevalentă către textualism. Această manieră de abordare este ancorată în ansamblul de hadith-uri profetice(arabă حديث, translit. ḥadīṯ ) și este caracterizată de respingerea libertății de opinie, lipsa diversității planului ideatic și de o incapacitate de adaptare la diferitele contexte și schimbări sociale cu care societatea islamică se confruntă.[1] În prezent, o serie de comunități musulmane tind să se numere printre adepții acestui sistem textualist de interpretare, iar ideologiile aferente capătă adesea o coloratură fundamentalistă și conservatoare.